Alla sa att jag en dag skulle råka ut för en olycka.
En sista olycka som skulle göra slut på alla mina olyckor.
En dag kan du titta upp och se en pojke falla från himlen.
Den pojken är jag. Jag är Louis Drax-
-den fantastiske olycksfågeln.
Min första olycka var att födas. Det skedde som med Julius Caesar.
De skär i magen tills den spricker och drar sen ut en helt blodig.
Du är jätteduktig. -Vi gör ett kejsarsnitt.
Även om man blir hundra år så kommer man inte över nåt sånt.
Vid den andra olyckan var jag 16 veckor gammal.
Mamma har kvar röntgenbilderna av mina knäckta, mosade små revben.
Jag har bitits av spindlar, stuckits av bin-
-och dött strömdöden till 85 %.
Det händer knappast nån, men det hände mig.
Jag har fått matförgiftning en massa gånger.
Salmonella, stelkramp, botulism och meningit-
-är bara några av de saker som jag har haft.
I vintras skrek jag så högt att jag slutade andas i 9 1/2 minut.
På min nioårsdag hade vi picknick.
Mamma, pappa och jag. Och alla var glada.
Som om...som om de kanske skulle börja älska varandra igen.
Som om det inte skulle bli ett monster utan ansikte.
Som om jag inte skulle råka ut för olyckan som skulle bli min sista.
-Mamma kallar mig en ängel. -Man säger att katter har nio liv.
Deras själ klamrar sig fast vid kroppen och släpper inte taget.
Om du var katt hade du förbrukat åtta av dina liv.
Ett för varje år. Snälla, förbruka inte fler nu.
Allt känns kallt. Är jag död?
Det här är unge herrns nionde liv.
Tillsammans ska vi lösa det sällsamma mysteriet-
-med den fantastiske olycksfågeln.
Released on www.Danishbits.org
Två liftare hittade offrets mamma vid vägen och larmade.
Det är svårt att hitta spår i regnet. Fotspåren är borta.
Vi fortsätter leta, men vi hittar inte mycket.
-Nåt nytt om pappan? -Inte än. Vi letar och har efterlyst.
-Pojken då? -Helikoptern tar upp honom nu.
Här borta!
Ta upp den!
Jag har varit här i två timmar.
-Akta, akta! Få in traumateamet! -Fortfarande inga livstecken.
-Fixerade, utvidgade pupiller. -Jag vill inte lämna honom!
Jag vill inte lämna honom!
Ingen puls.
Dödstidpunkten är...19.55.
Jag gick ofta i sömnen som barn. Första gången var jag fyra fem år.
Mamma hittade mig under sängen och frågade vad jag letade efter.
Och jag sa "det".
Och jag skulle leta efter detta oidentifierbara "det"-
-i sömnen vid senare tillfällen.
I trädgården eller grannens trädgård. Eller på nudistbadet nära mitt hem.
Jag glömde aldrig mina upplevelser som barn-
-hur suddiga minnena än blev.
Jag längtade fortfarande efter den försvunna dimensionen.
Jag tror att hjärnan är mer än summan av sina delar-
-och att alla, hur skadade vi än är, kan skapa förbindelser.
Akta, akta, akta!
Larma traumakirurgen. Kör, kör, kör!
Blodtryck: 90/60. 95 % saturation.
Lyft.
Kardiovaskulärt stabil. Han gör försök att andas.
Dr Pascal? Ursäkta. Ni har telefon. Jag tror det är viktigt.
Patienten är Louis Drax, nio år. Han var kall när han kom hit.
De förberedde obduktion när han vaknade.
-Vad orsakade skadorna? -Han föll långt ner i kallt vatten.
Han bröt antagligen varenda ben i sin kropp.
Han var död i två timmar.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Jag gjorde ett misstag.
Drunkning och nedkylning kan likna döden när det är barn. Det händer.
Var inte för hård mot dig själv.
-Hur är hans tillstånd nu? -Vi fick ta ut hans mjälte.
Ett splittrat revben hotar vänster lunga. Och skallfrakturerna...
Det är illa.
-Men han lever. -Han är i koma.
Men han lever.
-Mrs Drax? -Ja?
Jag är dr Pascal, specialist på barnkoma.
Jag tar hand om Louis när han är färdigbehandlad av dr Janek.
-Jag måste gratulera er. -Gratulera?
Vi ska inte använda ordet "mirakel" i läkaryrket-
-men det här kan kräva ett undantag.
-Ni känner inte min son. -Det är sant.
Men jag ser fram emot att kunna ändra på det.
-Kan jag få se honom nu? -Visst.
Ända sen han föddes har vi kunnat kommunicera.
Vi visste vad den andre tänkte. Som tvillingar.
Jag vet att det låter dumt och vidskepligt, men...
...om ni kände Louis-
-om ni visste allt som han har gått igenom...
Han är inte som andra barn.
Jag tror att min son är en ängel.
Det är inte lätt att vara mamma till en rubbad pojke.
Alltid full av oro. "Jag måste skydda honom."
Det är mitt fel. Söner ska inte få sina mammor att gråta.
Därför fick jag gå hos Fet-Perez.
Vem är Fet-Perez, unge herrn?
Han är en fet tankeläsare, men han är inte bra på att läsa tankar.
Han är gammal, säkert 40, och har ett stort tjockt bebisansikte.
Hej, jag är dr Perez. Du måste vara Louis.
-Trevligt att träffas, mrs Drax. -Detsamma.
-Stig in. -Louis hade en liten olycka i hissen.
-Vad pratar ni om? -Om allt jag vill.
Hamstrar, Hitler, Harry Potter, botox, fladdermöss.
-Jag vet mycket om fladdermöss. -Louis, kom in hit.
Och han får inte säga nåt till nån, för allt är våra hemligheter.
Din hiss får mig att urinera.
Du har lindrig klaustrofobi. Helt normalt.
Hissen är liten. Du är för stor för den.
Inte lika stor som du!
Vuxna skrattar alltid åt saker som inte är roliga.
Gnissel, gnissel.
-Har du läst nån bra bok på sistone? -Jag läste Bibeln.
-Vad tyckte du om den då? -Jag gillade det med ormen.
Herr Orm. Vad gör han? Varför gör han det? Berätta om ormen.
Adam är så dum. Han förtjänar att bli straffad.
-Vad gjorde han? -Hur många dollar kostar det här?
Det får du fråga dina föräldrar, inte sant?
-Jag frågar dig. Hur mycket? -Varför vill du veta det?
Jag vill sitta i en stol och säga "berätta mer" och tjäna ziljoner.
Det verkar vara ett enkelt liv.
Så du tycker alltså att det är ett enkelt liv att vara vuxen?
-Ser du fram emot att bli vuxen? -Dum fråga.
-Varför? -Jag blir aldrig vuxen.
Varför inte?
Välkommen till komaavdelningen, Louis. Vi ska ta hand om dig här.
Ett, två, tre!
Jag är nyfiken på hur han blev så här, hans olycka.
Har inte Dalton briefat dig? Hon är kriminalaren som utreder det.
Polisen har inte kontaktat mig.
Det var ju ingen olycka. Han blev knuffad.
-Knuffad? Vem knuffade honom? -Hans pappa.
-Louis pappa? Var är han nu? -På flykt. Människojakten pågår.
De sätter en polis i receptionen. En försiktighetsåtgärd.
Jag tycker synd om mammam. Jag tror inte att hon har så många.
Du kan kalla mig Allan. Eller dr Pascal, om du vill.
De flesta kallar mig Pascal.
Du är i koma, Louis. Det är som att sova, fast djupare.
Jag har många teorier om ditt tillstånd.
Jag tror att vissa inte vill vakna.
De vill inte komma tillbaka förrän de känner sig trygga.
Du kan känna dig trygg här, Louis.
-Vad har du gjort med armen, Louis? -Det var en olycka.
-Vad då för olycka? -Jag grävde en grav och halkade.
En grav? Till vem?
En grav till en människa. En stor fet en med runda kinder.
-Du råkar ut för många olyckor. -Jag är en olycksfågel. Än sen?
Ibland är olyckorna stora och ibland små.
Och de stora är väl när du hamnar på sjukhus, va?
Sjukhus kan vara rätt roliga.
Jag gillar inte smärtan. Jag hatar det. Men tillfrisknandet är okej.
Jell-O, glass, snälla tanter kommer med mer Jell-O...
Och de pysslar om en och man slipper gå i skolan.
Känner du dig rentav-
-lättad över att komma till sjukhuset för att du känner dig trygg där?
-Du tror jag gör det med vilje, va? -Det sa jag inte. Hur så?
-Jag läste din bok i går. -Ämnesbytare!
Den var inte så dålig. Jag gillade när du hypnotiserade sikhen.
-Hypnotiserar du många patienter? -Vissa av dem.
-Men inte mig? -Jag är osäker på om det hjälper.
-För att jag är en knäppgök? -För att du är speciell.
Är jag ett typiskt stört barn?
Vi är rädda att Peter Drax dyker upp. Finns det alltid personal här?
Ja, två. Och vi registrerar alla besökare.
-Är vi i fara? -Håll utkik bara.
-Men ni vet inte var han är? -Det sa jag inte.
Kan du berätta nåt om pojken? Nåt medicinskt som kan hjälpa oss?
Louis hade psykproblem och gick hos en terapeut, en dr Michael...
...Perez.
Störig i skolan, inga kompisar. De andra kallade honom "knäppgök".
I hans journal finns det ett återkommande tema med fysiska skador.
Hans terapeut tror att han kan ha självskadat sig.
-För uppmärksamhet. -Han skadades redan i späd ålder.
-Jag la också märke till det. -Så pappan har varit våldsam?
Vad är chansen för att pojken vaknar?
EEG:et tyder på bestående vegegativt tillstånd.
-Och det betyder? -Att det inte är bra.
Jag pratade med dr Janek om din medvetandehöjningsteori.
Han sa att dina metoder är radikala och att du tror på dina patienter.
Jag vet inte hur radikala mina metoder är.
Jag tror bara att Louis fortfarande kan uppfatta sker.
Han kan verka långt borta, men är kvar hos oss på nåt sätt.
Tror du att hjärna och själ är samma sak?
Om Louis hjärna är skadad, är han fortfarande Louis?
Han är fortfarande Louis.
Vi ska bara hitta en väg in till honom.
Spåra upp honom, locka ut honom.
-Tror du att han gömmer sig? -Det sa jag inte.
Du sa "locka".
Att se och tänka är samma sak när man blundar.
Det är som en dröm, men du väljer vad som händer.
Du minns starkt ljus och skrikande vuxna och allt känns kallt i dig.
Så du tänker på solen.
Hur varm den känns.
Moln.
Och månen. Och kylan.
Vatten.
Monster.
Och "gnissel, gnissel".
Och "hoppla, hoppla".
Och glädje.
Och sorg.
Och män har ingen heder.
Och död.
Din mun smakar blod.
Och du är högt upp som en ballong.
Jag sitter vid din säng nu.
Hon talar till dig som om du är bebis igen.
När jag kramar din hand så här kanske du känner det.
Hon gör allt för dig, för hon är så glad att faran inte dödade dig.
Fortsätt berätta din historia.
En grej hände en dag. Pappa tog med mig till Sea World.
Vi stannade i San Diego hela helgen så att mamma fick vila upp sig.
För vi är män, båda två.
Ibland är "män för mycket av det goda och kan ge en huvudvärk."
Hej och välkomna till Sea World!
Jag heter Jennifer och jag står här. Det betyder att vi snart kan börja.
Louis, kom!
Lou, kom nu, det börjar. Kom. Du missar delfinshowen. Kom!
Peter?
Hej. Wow...
Pappa träffade en han kände.
Han ser ut som om han ska kräkas i munnen.
-Vilken överraskning. -Men han pussade henne på kinden.
Det här måste vara Louis.
-Vem är du? -Jag heter Caitlin.
Det här är min man Alex. -Alex, det här är Peter och Louis.
Så du är den berömde Peter.
-Varför är era barn kineser? -Louis, så säger man inte.
Det är okej. -De föddes i Kina.
Du vet säkert vad adoption är.
Mei och Lola kom in i vårt liv för två år sen-
-och sen fick vi en trevlig överraskning när Jerome kom.
Som en blixt från klar himmel.
-Trevligt att träffa dig. -Ja, det var roligt att träffa dig.
Skaldjursspecial, lyxräktallrik, två pommes frites och en öl.
-Tack. -Tack, herrn.
Okej, kompis...
Vem var kvinnan i parken?
En som jag kände förut.
Förut var vi...vänner.
Goda vänner, faktiskt.
-Hey, Lou-Lou... -Brukade du sexa henne?
-Vi var gifta förut. -Gifta?
Ja. För länge sen.
Det är okej att vara arg på mig. Du hade rätt att veta.
Nej. Varför skulle jag vara arg? Du är gift med mamma nu.
Ni hade inte gjort mig annars.
Ni hade gjort två kinesiska barn och en bebis med stort, dumt ansikte-
-som Fet-Perez.
Kanske. Jag vet inte vad jag hade gjort-
-men det är nog bäst att vi inte berättar för mamma om Caitlin.
Vill du att jag ska ljuga?
Nej, jag vill inte att du ska ljuga.
Du ska bara inte säga hela sanningen.
Din mamma kan vara... väldigt skröplig.
Okej?
-Är det min favoritpojke? -Ja.
Kom här!
Jag behövde det där. Vad fin du är. Ny tröja?
Hur var det? Kom! Hade du roligt?
Det var okej. Vi var på en restaurang som föreställde Hawaii.
Och vi åkte Journey to Atlantis tre gånger.
Och vi träffade en kvinna som hette Caitlin som var gift med pappa förut.
Jag fick inte säga det, men varför inte?
Hon har en ny familj med två adopterade kinesiska flickor-
-och en bebis som inte är det.
-Gå upp till ditt rum och se på tv. -Nej.
Louis. Gör som du är tillsagd.
Gå!
-Rör mig inte! -Herrejösses.
Han är en liten pojke. Han förstår inte sånt.
-Tyst! Tyst! -Sluta skrika åt mig!
Sluta nu och lyssna på mig!
Jag vet inte vad jag gör här längre!
Varför berättade du för din mamma om det som hände på Sea World?
Varför inte? Mina föräldrar älskar inte varandra.
Inte som kvinnan och hennes man med de kinesiska barnen gör.
De kanske hatar varandra. De kanske bara vill skiljas.
Men det kan de inte, va? De kan inte på grund av mig.
Varför?
De tror inte att jag vet, men jag vet.
-Vet vad? -Att pappa inte är min riktiga pappa.
Han bara leker "Låtsas att du är hans pappa".
-Din mamma då? -Hon är min riktiga mamma.
-Vem är din riktiga pappa, tror du? -Jag har ingen.
-Alla har en pappa. -Inte jag.
Om du fick välja vem som helst i världen som pappa...
-Vem som helst? -Vem som helst, död eller levande.
Du.
Jag?
Jag bara skojar.
-Mamma sa att du får komma in nu. -Behöver jag hennes tillstånd?
-Är du världens starkaste man? -Långt ifrån.
Var det därför du slutade boxas?
Jag slutade för att din mamma bad mig sluta.
Och sen blev jag pappa.
Världens starkaste pappa!
Nåt brinner.
Äntligen några människor som jag faktiskt vill träffa.
Ursäkta mig lite.
-Hej. Du är jättesnygg. -Tack. Du med.
-Hej. -Hej.
-Är det till mig? -Letar du efter det här?
-Öppna det.-Du följer med mig. -Ta med present, få en kram.
Gage och Alex, upp ur vattnet. Det är för kallt.
Här, ta den här.
Bjöd du mrs Drax?
Jag tänkte att det gör henne gott att komma ut ur huset...sjukhuset.
-Hon slukas levande där ute. -Hon är nog van vid det nu.
Män beter sig alltid som idioter i närheten av vackra flickor.
Hur är det mellan er två?
-Hej. -Hej.
-Du ertappade mig på snacksjakt. -Maten är inte så god.
-Nej. -Tack.
Jag...jag såg dig förut, men du verkade upptagen.
-Jag trodde att du kanske undvek mig. -Nej.
-Jag är glad att Janek bjöd dig. -Jag tror att han tycker synd om mig.
-Hur klarar du dig? -Är det din fru du är med?
Ja...
-Hon är väldigt vacker. -Vad snällt.
Jag klarar mig så gott jag kan.
Du försvann.
Jag var på väg till toalettten och mötte mrs Drax.
Vi beklagade oss över Janeks mat.
-Jag tror inte vi har presenterats. -Förlåt, jag är så dum.
Sophie, det här är Natalie Drax. -Natalie, min fru Sophie.
Natalie är Louis mamma. Den nye patienten jag nämnde.
Ja, jag hörde vad som hände. Jag beklagar allt du gått igenom.
-Din man har varit till stor hjälp. -Det är jag säker på.
-Mrs Drax tog med en hamster hit. -Okej.
-Jag tog med en vän till Louis. -Man får inte ha djur på avdelningen.
Han är en unge och skadar ingen. Och Louis älskar honom.
Okej. Jag gör ett undantag bara den här gången.
Bara den här gången. Ta med honom hem sen.
Tack.
Vill du gå en sväng? Det är så fint väder och jag tänkte ta lite luft.
En kort promenad. Så får Louis och hans gamle vän bekanta sig på nytt.
Kom hit, Rasputin. Tiden är ute.
Abra...kadabra!
Jag tänker på de stackars hamstrarna. Varför måste de dö?
Du är inte särskilt smart för att vara doktor, tjockis.
-Kan du inte reglerna? -Reglerna?
Det finns lagar. Och man hamnar i fängelse om man bryter mot dem.
-Men det finns hemliga regler också. -Vad har de med hamstrar att göra?
En hemlig regel handlar om husdjur.
Om man äger ett litet djur som lever längre än små gnagare gör-
-det vill säga två år, så får man döda djuret, för man är dess ägare.
-Har den hemliga regeln ett namn? -Ja. Likvideringsrätten.
Likvideringsrätten?
Man får göra det med gift eller ogräsmedel, om man har.
Eller så kan man släppa nåt tungt på det-
-som ett medicinskt lexikon eller "Harry Potter och Fenixorden".
Var hörde du om den hemliga regeln?
Låt oss prata om din pappa.
Jag gillar inte dina insinuationer. Jag ville ta hit Louis.
-Peter har inte gjort nåt fel. -Louis säger... Mrs Drax?
Vi går, Lou-Lou.
-Varför tog det sån tid? -Du ska inte träffa dr Perez mer.
Vad gjorde jag för fel? Vad sa han?
Varför var unge herrn så arg?
Han lovade att allt jag berättade var hemligheter mellan honom och mig.
Men han ljög, han berättade för henne.
Han ljuger som alla män och leker "Låtsas att du inte hatar honom".
-Varför tycker du inte om män? -För att de var elaka mot mamma.
Jag såg i Louis journal-
-att du avbröt hans terapi hos dr Perez kort före olyckan.
Perez var väldigt misstänksam mot Peter.
Då trodde jag han försökte vända mig mot min man. Nu är jag inte så säker.
-Har du släkt i närheten? -Mina föräldrar är döda.
Vänner? Folk du kan prata med?
Jag har en syster, men vi har ingen kontakt.
Jag vet att det är ett känsligt ämne, men jag är en bra lyssnare.
Du ställer alltid frågor.
Det är sant. Jag ställer många frågor.
Jag tänkte att det kunde hjälpa att prata med nån om det som hände.
Det var Louis nioårsdag.
Min födelsedag också, faktiskt. Det är en sak till vi har gemensamt.
Peter körde upp från San Diego.
Han har bott där hos sin mamma sen vi separerade.
Jag hade planerat en picknick.
Allt var helt perfekt. Vi åkte till ravinen.
Och sen rök vi ihop i ett gräl. Ett dumt gräl.
Vad gällde grälet?
Peter var arg för att jag avbrutit Louis terapi.
Jag ville inte säga varför.
Han blev...
...aggressiv.
Slog han dig?
Louis blev livrädd och sprang iväg.
Ta den tid du behöver.
Peter sprang efter honom.
Han var så nära kanten.
Jag kan fortfarande se Louis min innan han föll.
Han skrek inte. Han grät inte. Han såg bara...
...besviken ut.
Har han varit våldsam förut? Mot Louis?
-Eller dig? -Jag träffade Peter när jag var 18.
Han är den ende man som jag har varit med.
Lite svårt att veta vad man kan vänta när man inte har nåt att jämföra med.
Du förtjänar bättre än så.
-Hur vet du det? -Jag bara vet det.
Varför gjorde du så där?
Louis, hör du mig? Louis?
Hör du mig, Louis?
-Är du där? Hör du mig? -Han försöker säga nåt.
Min pappa...min pappa...
Älskling, mamma är här!
Du kan skada honom.-Louis?
Det är dr Pascal. Du är på sjukhuset.
Louis?
Hej, killen.
Vad läser du? Cousteau. "Det levande havet" igen.
Tycker du fortfarande om den?
Jag måste prata med dig om nåt. Okej?
Jag måste åka bort på ett tag.
Vart ska du?
Inte långt.
Till San Diego. För att bo hos farmor.
Du kan ringa mig.
Det är bara ett litet tag.
-För nåt jag har gjort? -Nej.
För att jag berättade för mamma om Sea World?
Nej, det är inte det. Jag lovar.
Du har inte gjort nåt fel.
Det är bara det att jag gör din mamma jätteledsen just nu-
-och jag behöver ge henne lite svängrum.
Du vet hur det är, killen. "För mycket av det goda."
Du var jätteduktig i dag, Louis.
Du är närmare än jag trodde.
Håll dig nära. Din mamma älskar dig jättemycket.
Hon väntar här på dig. Det gör vi alla.
Jag tog med en present till dig.
Jag tänkte att vi kunde läsa den tillsammans.
Jag har hört att det är en av dina favoriter.
"Det var en stilla timme före solnedgången i december"...
Hallå?
Macy?
Du ser trött ut.
-Jag har inte sovit. -Stress?
Mardrömmar. Hemska. Jag har inte haft mardrömmar sen jag var barn.
-Hur är det med Sophie? -Det hänger på en skör tråd.
-Du och alla gifta män. -Hon älskar mig inte mer.
Varför? Du älskar inte henne mer. Folk såg er.
-Vad pratar du om? -I trädgården.
Se inte så förvånad ut. Det är en öppen plats. Ni var inte osynliga.
-Vilka vet? -Alla.
Hon fick utstå mycket även före olyckan. Jag visade bara medkänsla.
Om det är medkänsla så ber jag om ursäkt.
-Du är jobbig. -För guds skull, svara i fanskapet!
Hej.
Jag tror att han har varit här.
Nej, jag tror att han har varit i huset.
-Vad händer? Är han kvar här? -Kom in.
Jag trodde först att brevet var från Louis, men det är ju omöjligt.
Tror du att det var Peter? Ingen annan vet detta. Det måste vara han.
Vad sa polisen?
-Natalie? -Du var den första jag ringde.
"Kära mamma. Dr Pascal skulle vilja sexa dig."
"Du ska undvika män i allmänhet, till exempel dr Pascal."
"Jag varnar dig, mamma. Faran kommer och hemska saker händer."
"Jag älskar dig. Louis. XOXOX."
Det är mycket konstigt. Ser ni det här?
Tyngdpunkterna i båglinjerna och de svaga indragen.
Författaren skrev brevet med fel hand.
-Kanske för att dölja sin identitet. -Tack.
Mr Navarra ska jämföra brevet med din mans handstil.
Du blir den första som får veta när vi har nåt.
Har du en säker plats att bo på?
-Vi har ett rum på sjukhuset. -Jag vill inte vara till besvär.
Det är inga problem. Du är inte säker hemma just nu.
Han kan ringa. Om nån ringer och lägger på, meddela mig.
-Okej. -Doktorn, kan vi prata i enrum?
Ett ögonblick.
-Knullar du henne? -Va?
Nej. Hur så?
Bra. Vänta med det. Åtminstone tills Peter Drax dyker upp.
Det är bara för att skydda dig.
Vi har rummet till övernattande besökare och utschasade doktorer.
Det är inte så fint, men du är säker här.
Det är perfekt. Nu kan jag alltid vara nära Louis.
Jag borde åka hem. Det är sent.
-Och du är gift. -Vi pratade inte om det.
-Hur ska jag tacka dig för allt? -Det behövs inte.
-Vi ses i morgon. -Hej då, doktorn.
PSYKIATRISKT SJUKHUS
20 års privatpraktiserande räckte.
En timme till i den där stolen och mitt huvud hade exploderat.
-Tack för att jag fick komma. -Absolut.
Louis är en underbar pojke. Tråkigt att höra om det som hände.
Det har hänt ovanliga saker efter Louis inläggning.
-Nej tack. -Jag vet inte hur jag kan hjälpa dig.
Jag sa till polisen att jag jobbade med honom i två tre månader.
Har du några teorier om Louis historia med...
-Tragedi? -Ja.
Länge trodde jag att han orsakade olyckorna själv.
För att få uppmärksamhet. Men pusselbitarna...
...passade inte alltid.
När hans mamma avslutat terapin skickade Louis ett brev till mig.
I det kollegiala samarbetets anda skulle jag gärna...
...låta dig kika på det, om du tror att det kan hjälpa.
Det var fullt av hamsterspillning. Väldigt Louis Drax.
Du är en stor fet lögnare, dr Perez.
Du sa att inget skulle lämna rummet och du ljög, så du suger.
Hoppas du får en äcklig sjukdom. Hälsningar-Louis Drax.
Kan du titta på det här?
Natalie hittade det i sin brevlåda i går.
"Dr Pascal skulle vilja sexa dig."
Definitivt hans röst. Det är ingen tvekan om det.
-Är du säker? -Ja.
Han talade på ett väldigt speciellt sätt.
Han ligger i koma, så det kan inte vara han.
-Men en som känner honom mycket bra. -Som du?
Eller kanske mrs Drax.
Natalie-som du kallar henne.
-Eller Louis pappa? -Nån sån, ja. Det är möjligt.
-Vad kan du berätta om honom? -Boxare, glad för sprit.
De hade sina problem-
-och Louis hade teorier om deras äktenskap. Han var smart såtillvida.
Barn vet alltid mycket mer än vi tror.
Vad tror du att pappa har köpt för födelsedagspresent åt mig?
Hoppas han ger mig en ny Rasputin.
-Jag vet inte. Hur ska jag veta det? -Det är han! Han är här!
Där är min pojke.
-Sätt ner mig, din store tyrann. -Kul att se dig.
Vill du ha din present? Du kan aldrig gissa vad det är.
-Det är en dynasti. -Vem är sugen på picknick?
-4, 6 och 9 då? -4 plus 6 är 10...
Louis tvåveckorslov är snart.
Jag tycker att han ska tillbringa första veckan i San Diego hos mig.
Okej?
Okej, den här blir svår. Är du beredd?
3, 7, 5, 1.
Jag vill inte att han åker ner själv.
Han åker inte själv. Jag hämtar honom-
-och min mamma är där med oss.
10 delat med 5 är 2.
Minus 1 och... För lätt.
-Är du vilse? -Nej.
-Jag är inte vilse. -Jag älskar födelsedagar.
Du körde förbi den skylten för tio minuter sen.
Louis, kan du hjälpa pappa?
Jag behöver ingen hjälp. Jag hittar.
Låt honom hjälpa dig. Han är bra på att hitta. Ge honom kartan.
Okej.
Här har du, kompis.
Tack.
Dr Perez? Godis? Kissa på mig?
Det här är ingen karta. Det är min hjärna.
-God kväll, dr Pascal. -Är allt bra?
Sophie. Vad gör du här?
Du är nästan aldrig hemma, så jag tog med din post till dig.
Det såg viktigt ut.
Varför har du öppnat det? Det är adresserat till mig.
Sophie...
Käre dr Pascal. Du ska hjälpa mig, men du vill bara sexa mamma.
Låt bli henne. Hemska saker händer annars.
-Gör inte så. -Så Louis kan inte ha skrivit brevet?
-Det är omöjligt. -Han satte sig upp och pratade.
Anfallet var en ren slump. En muskelspasm, kanske.
En kort återgång till skenbart medvetande.
Tro inte att han ska vakna och ge dig ett vittnesmål.
Tror du att Drax stalkar henne?
-Hur klarar hon av det? -Hon är helt utom sig.
-Går hon mot ett sammanbrott? -Nej. Men hon är sårbar.
Jo, men är hon sammanbrottstypen?
Jag tror inte att hon klarar av den här pressen länge till.
Jag vill höra vad du vet om Louis fall, som Natalie berättade det.
-Varför? -Ni har ju en slags...vänskap.
-Du vet kanske nåt som kan hjälpa. -Det tror jag inte att jag gör.
Visste du att Peter Drax inte är Louis biologiska pappa?
Ja.
Då sa hon väl också att hon ville adoptera bort Louis som spädbarn.
Det visste jag inte. Klart att hon inte sa det. Det är rätt personligt.
Självklart är det personligt.
En sak till. Peter Drax mamma kommer för att svara på frågor om breven.
Hon ville träffa Louis och det sa jag ja till.
Jag meddelar receptionen.
Ett gott råd: håll henne från din flickvän.
Vad jag har hört så är de inte bästa vänner.
Jag ska ha det i åtanke.
Jag letade efter dig. Har du tid? Jag vill prata med dig om nåt.
-Macy sa att jag fick duscha. -Det gäller inte det.
Kom in.
-Vill du sätta dig? -Nej.
Jag måste tacka dig igen. Alla här är så stöttande.
En kille i receptionen sa att han kunde ta in en teve hit åt mig.
Varför har du inte sagt att Peter inte är Louis pappa?
Jag vet att det nog inte angår mig, men du sa-
-att Peter var den ende man som du hade varit ihop med-
-och jag förstår inte varför du drog en så specifik lögn.
Kan jag bara få komma i ordning?
Visst.
-Kan du vända dig om? -Självklart.
Okej.
-Vem är pappan? -Han hette Joe.
Joseph. Vi var tillsammans en natt.
Det är inte mitt favoritämne.
-Det kan hjälpa att berätta för mig. -Nej.
-Än sen om andra vet? -De vet inte, på goda grunder.
Men som Louis doktor, din vän...
Beskaffenheten av Louis avlelse är inget som jag önskar nån kvinna.
-Jag är hemskt ledsen. -Förlossningen var hemsk.
Den dödade nästan oss båda. Men jag ångrar inget av det.
Om det inte hade hänt så hade Louis aldrig fötts.
-Modigt av dig att behålla honom. -Vem berättade om det?
Inspektör Dalton. Hon kom till avdelningen i dag.
-Vad berättade hon mer? -Ingenting.
Hon ville bara träffa Louis, ge namnet ett ansikte.
Förlåt. Det känns som om mitt liv är i händerna på rovgiriga personer.
Inklusive mig?
Kysser du alla dina patienters mammor?
Förlåt om jag fick dig att känna så, för det var det sista jag ville.
Jag är kanske orättvis.
Jag har bara haft det svårt med män.
Vi är inte dåliga, allihop. Inte helt.
Det tog honom tre månader att öppna sig för Perez.
Och jag fick prata med Perez.
Jag fick köra Louis varenda vecka.
Jag beslutar om han ska gå där. -Han börjar bara om igen.
Vad ska det tjäna till?
-Du är inte ens här längre. -Sluta.
-Är alla ledsna? -Nej då, det här blir en glad dag.
Kom, vi firar.
Jag packade alla dina favoriter.
Vill du ha några såna här? Jag vet att du gillar dem.
Innan jag träffade din pappa så var det bara du och jag.
Jag har aldrig berättat det för dig.
Du kanske räknade ut det. Ibland tror jag att du har räknat ut allt.
Jag förlorade dig nästan den kvällen.
Jag har nästan förlorat dig så många gånger.
Men det var första gången.
Jag ringde en man som jag knappt kände.
Vi träffades när du bara var en pytteliten bebis.
Han kom och tröstade mig.
Han satt hos mig när vi väntade på att se om du skulle dö.
Han höll min hand hela natten.
Mr och mrs Foster?
Doktorn trodde att Peter var din pappa och att vi var gifta.
Ett år senare var vi det. Det var jobbigt för pappas första fru.
Men han älskade inte henne. Det var mig han älskade.
Men han skrämmer mig nu, Lou-Lou.
Det känns som om han är här.
Varför berättar hon det här för mig?
Allt detta dumma bla-bla-bla i mitt öra.
Jag känner att han kommer allt närmare och försöker ta tillbaka dig.
Hon viskar alltid som om hon ska bryta samman.
Du behöver inte lyssna. Hon hade inte vetat.
Hon vet allt.
Nej, unge herrn. Barn tror det om sina föräldrar-
-men det är inte sant.
Vi ska till den mörka platsen.
Den mörkaste platsen på jorden.
Folk kommer att säga att jag har stulit dig.
Men så är det inte.
Du vet det, inte sant?
Jag tror inte att nån märker om jag försvinner.
Följer du med mig?
Det är dags för dig att se nånting.
-Var är det? -Långt inne i en grotta.
-Kan jag nånsin komma tillbaka? -Det beror på hur modig du är.
HANDSTILSPROV
Kan vi skriva nåt mindre oroväckande? Du kommer att skrämma personalen.
"Hemska saker händer" är den enda meningen som står i båda breven.
Dr Pascal, ni måste komma.
-Vad händer? -Det är mrs Drax.
-Släpp mig! -Vad händer?
-Jag rörde dig knappt. -Hon angrep mig.
-Vem är ni? -Violet Drax, Louis farmor.
-Jag fick veta att ni väntade mig. -Kan vi inte prata i mitt rum?
Är du okej? Gå in i rummet igen. Ge dig en stunds andrum.
Mrs Drax, jag är dr Pascal. Kan ni följa med här?
Jag förstår hur svår den här tiden måste vara för er.
Men ert uppförande är oacceptabelt på en komaavdelning-
-och på alla andra avdelningar också. Sätt er.
Ända sen Peter försvann-
-har hon försökt stoppa mig från att träffa Louis.
Har ni hört av honom?
Nej, självklart inte, ingen har det. Det är inte likt honom.
Men mot bakgrund av det som hände...
Min son skulle aldrig skada Louis. Det är absurt.
Lyssnar ni ens?
Han älskar pojken mer än sig själv. Bara därför stannade han hos henne.
Visste ni att Peter var lyckligt gift?
Caitlin var en bra kvinna. Kärleksfull, snäll.
-Sen kom satmaran med sina lögner. -Det räcker nu.
Hon ljög för min son, för mig, för Louis och hon ljuger för dig.
Sa hon att hennes mamma var sjuk? Eller var det hennes pappa?
-Utsattes för hon övergrepp som barn? -Jag vill inte höra mer.
Sa hon att hon blev våldtagen?
Att hon är äkta blondin?
-Ni kan knacka, inspektör. -Mrs Drax? Jag behöver prata med er.
-Vi var faktiskt mitt uppe i nåt. -Det är viktigt.
Varsågod.
-Vad har hänt? -De har hittat ett lik.
De tror att det kan vara Peter Drax.
-Det är för brant för att klättra. -Vi ska inte klättra.
Vi ska hoppa. Det skadar oss inte.
Jag föll ner för det här stupet och jag dog.
Du kan göra vad som helst och det kommer inte att göra ont.
Jag hoppar först.
-Hallå! -Kom ner! Det är ingen fara.
GRATTIS PÅ FÖDELSEDAGEN LOUIS
Ett.
Två.
Tre.
De har hittat din pappa, Louis.
Han är död.
Du kanske redan visste det.
Jag är hemskt ledsen.
Jag tror att du försöker säga nåt til mig.
Jag lyssnar. Prata med mig igen, okej?
Det här är ett jättebra gömställe.
Jag ser ingenting och det är kallt.
-Får du besök av nån? -Bara dig.
Det här är platsen jag berättade om.
Där jag skrev min frus och mitt barns namn.
Du måste hjälpa mig hitta det.
-Hur vet jag var jag ska leta? -Det står skrivet på väggen.
-Stora skäggmaskar har... -Hör du det?
Det är Pascal. Han läser för mig om monsterskäggmaskar.
De ser äckliga ut-
-för i ena änden har de en rumpa och i andra änden en mun.
Kan du några bra historier?
-"Lille prinsen". -För barnslig.
-Jag har läst den för många gånger. -Okej. Det var en gång...
-Jag vill höra nåt om fladdermöss. -Ja.
Det var en gång tre fladdermöss.
En hane och två honor.
En av fladdermushonorna skrattade alltid-
-och den andra fladdermushonan grät alltid-
-och fladdermushanen var tvungen att välja en.
-För att para sig med? -Ja.
Ja...
Du förstår, han var kär i den skrattande fladdermusen-
-men han tyckte synd om den gråtande fladdermusen.
Hon verkade behöva honom mer.
Han trodde att om han älskade henne tillräckligt mycket-
-så skulle hon sluta gråta.
Varför grät hon?
För att det fick folk att tycka synd om henne.
Och hon gillade den känslan-
-mer än hon gillade vitsar och kärlek.
Vad hände med dig?
Jag var lycklig-
-för jag hade en fladdermusunge.
Och den fladdermusen var den mest fantastiska fladdermusen-
-i hela världen.
Och jag älskade honom mer-
-än hela huset.
Mer än hela gatan?
Mer än alla fiskar i havet.
Men fladdermusungen hade problem och gjorde alla ledsna.
Nej.
Han var perfekt. Och smart.
Och konstig.
Och genialisk.
Och snäll.
Och så älskad.
Och jag var stolt över honom varenda dag.
Jag vill inte att du dör, pappa.
Jag vet, min älskade pojke.
Jag vet.
Kroppen är rutten och uppsvälld. De tandkortsidentifierade honom.
Han föll från klippan ner i ravinen och spolades in i grottan.
Han fick flera brott och frakturer.
Det fanns mycket saltvattensmaterial i tarmarna, så han överlevde fallet.
-Han dog inte när han landade? -Troligen av lunginflammation.
Hur länge var han i grottan innan han dog?
En vecka, kanske två.
Det är Navarra. Peter Drax skrev inte breven.
Åh fan?
-Vad är klockan, Macy? -Du skrämde mig.
Du sov så djupt.
Hon är sex.
Jag borde ha väckt dig tidigare, men jag vågade inte.
-Snarkade jag? -Nej. Men du gick i sömnen.
Du satt intill Louis, sen reste du dig och kom hit.
Du satt här ett tag och tog fram ditt receptblock och skrev ett recept.
Sen skrynklade du ihop det och kastade det.
Sen reste du dig...
...och du gick tillbaka till din stol och somnade om.
-Förlåt om jag skrämde mig. -Förlåt att jag inte väckte dig.
-Får jag titta på receptet? -Visst.
Jag kikade på det. Du kommer att skratta. Du skrev ren rappakalja.
-Vänta. Kan du spola tillbaka? -Visst. Säg till.
Där, stopp!
Ser du? Jag håller pennan i vänster hand.
-Än sen? -Jag är högerhänt.
Får jag se vad du skrev?
Samma handstil.
Okej, låt oss för ett ögonblick säga att det du säger är sant.
Louis styr din kropp från sin koma.
En tanke som du nog håller med om är så långsökt som den kan bli.
Hur vet en nioårig pojke vilket gift han ska förskriva?
Och inte bara det, exakt rätt dos?
Det verkar vara kunskaper som en farmaceut har.
-Eller en läkare. -Han är jätteintelligent och beläst.
Det är inget avancerat recept. Insulin? Kloroform?
Det är inte skrivet av en medicinskt kunnig.
-Han kanske försöker säga nåt. -Att han vill att hans mamma dör?
-Vill du att hans mamma dör? -Självklart inte!
Du går i sömnen. Ditt beteende är bisarrt, men går att förklara.
Dina brev betyder inget. Du kände inte Peter och Louis före olyckan.
Du är kanske excentrisk, men du är inte misstänkt.
Varför känns då det här som ett förhör?
Peters Drax lik hittades i en grotta 500 meter från där Louis räddades.
-Och? -Är det inte en märklig slump?
Att de två kropparna hittades på samma plats?
Visade Louis nånsin ilska mot Natalie?
Misstänkte du aldrig att hon var inblandad i olyckorna?
Vad menar du?
Är det inte konstigt att Louis fick mig att skriva receptet?
Konstigt för vem? Vilken del? Konstigt hur?
Breven kommer från ditt huvud. De är dina frustrationer-
-rädslor, förträngda tankar, känslor...
...lustar.
Du har säkert rätt. Louis har nog inget med det att göra.
Men om du har fel då? Om Louis söker kontakt då?
Som hans doktor är det mitt ansvar att hjälpa honom.
Om du ställer upp så vill jag...
Jag vill prova nåt.
Men du måste vara försiktig. För du...
...visar själv symptom som jag är förtrogen med.
Och vi vill väl inte att doktorn blir tvångsintagen?
Nej.
Sitter du bekvämt?
Ja.
Jag vill att du slappnar av.
Följ mina instruktioner.
Okej.
Kan du lyfta din vänsterhand?
-Inget dinglande ur? -Inte för dig.
Vänd din handflata mot ditt ansikte.
Nu vill jag att du fokuserar på din handflata.
Hitta en fläck.
Lägg märke till fläckens detaljer, linjerna.
Flytta nu fokus till din nästipp.
Och tillbaka till fläcken på handen.
Slut dina ögon.
Och ta ner din hand.
Fyll din hjärna med en vit skärm.
Vi ska be ditt undermedvetna att skapa en signal för "ja".
Nåt enkelt. En färg.
En logga.
Och nu en signal för "nej". Återigen nåt enkelt. Vad du vill.
Bara du ser det. Ingen annan.
Vi skapar ett enkelt sätt för ett samtal-
-mellan de medvetna och omedvetna delarna i din hjärna.
Du lyssnar bara på min röst.
Från nu svarar du bara med dessa signaler-ja eller nej. Förstår du?
Heter du Allan Pascal?
Är du en kvinna?
Föreställ dig själv på en strand. Det är en solig dag.
Fullt av människor. Barn leker.
En varm bris blåser in från havet.
Du känner den i ansiktet tillsammans med solen.
Vågorna bryts långt ut i vattnet.
Och nu är du på en tom strand.
Om det fortfarande är nån kvar med dig på stranden...
...vill jag att du lyfter din vänsterhand.
Gå fram till personen.
Och när du är nära kan du ta ner din hand.
Jag ska nu be att få prata med nån annan.
Och när jag gör det-
-svarar bara den personen, inte du. Förstår du?
Louis.
Är det där du?
Det är jag. Dr Perez.
Hör du mig, Louis?
Louis? Är du där?
Vill du prata med mig?
Vill du berätta vad som hände?
-Vad hände den dagen? -Rasputin var med på picknicken.
Men mamma sa att han måste stanna i sin bur.
Picknick?
Vad åt ni?
Mat! Har din hjärna krympt till en ärtas storlek?
-Vad då för slags mat? -Klart att du frågar det, tjockis.
-Vill du höra? Då blir du hungrig. -Ja, jag vill höra.
Vi åt bröd och pepperoni och ost. Öl till dem och äppeljuice till mig.
Mamma sa åt mig att äta sakta för att inte få ont i magen.
Hon är alltid rädd att jag ska spy eller råka svälja en skruv.
Det kan hända. Jag råkade en gång svälja en stjärnskruv.
Hon kan intyga att jag inte ljuger.
Jag vet att du inte ljuger, Louis. Berätta mer.
Om mat? Vill du ha mer mat?
-Om vad som helst. -Det fanns födelsedagstårta.
Choklad. Och man skulle önska nåt.
Mamma önskade sig mig för evigt och att inget hemskt skulle hända.
-Vad önskade du? -Att pappa var min riktiga pappa.
Så att han skulle stanna hos oss.
Berättade du din önskan för dem eller höll du den för dig själv?
Bla-bla-bla.
-Vad betyder det? -Det betyder "bla-bla-bla".
-Så du höll den för dig själv? -Det betyder...
Jag skulle säga det, men mamma och pappa började bråka om godiset.
Jag först! Vad?
-Jag gjorde dem till Louis. -Louis, kan jag få en?
Kan han få en?
Nej, det kan du inte, för jag gjorde dem till Louis.
-Sluta! -Vad är ditt problem?
-Packa dina saker. Du gör alltid så. -Titta här. Nu igen?
Du är full.
-Åker vi med pappa? -Självklart...
Vi åker inte med dig. Du är full och du får inte köra nu.
-Vad är det för fel på godiset? -Ge mig dem!
-Har du lagt nåt i dem? -Ge mig dem!
-Okej, ät en då! -Nej. Sluta!
-Vad hände sen? -Jag sprang iväg och hon efter mig.
-Och han sprang efter henne. -Louis!
-Louis. Hör du, kompis. -Håll dig borta från oss, Peter!
-Hon drog mig mot kanten. -Du är för nära. Gå bort från kanten.
-Det är tillåtet. -Vad är tillåtet?
Likvideringsrätten. Pappa kunde inte reglerna. Han förstod inte.
Vänta i bilen!
Varför vill du skada honom? Du behöver seriös hjälp.
Hon gav honom en stor knuff. Han vinglade som en tecknad gubbe.
Du kan gissa resten.
-Föll han? -Det kan ha varit en olycka.
Jag vet mycket om olyckor.
Men var det en olycka, Louis? Var det verkligen en olycka?
Det kanske det var, kanske inte.
Vad hände sen?
Jag gjorde som hon ville. Som jag alltid gör.
Louis.
Kom till mig.
Vad gjorde du, Louis?
Jag gick baklänges.
Hon behövde inte hjälpa mig den här gången.
-Jag räknade stegen. -Följ med mig.
Det var bara fem steg. Det var lätt.
Ett.
Två.
Tre.
Fyra. Fem.
Och sen trodde jag att det var ett sjätte.
Men det var inte ett sjätte.
I stället föll jag ner i vattnet.
Och jag dog.
Hjärtstopp på trean!
Dr Pascal, vakna.
100. Kan du ladda den?
Undan.
-Ingen puls. -Okej, 150.
Undan.
AVLOPPSRENS
Undan.
Igen.
Undan.
Ja, vi har honom. Okej.
Pascal gjorde misstaget som alla män gör.
Han trodde att eftersom mamma är så vacker så måste hon vara god.
Men hon är inte god. Därför måste hon bo på ett sjukhus nu, som jag-
-och berätta alla sina hemligheter för dr Perez.
Vi la henne på en enkelsal och hon svarar jättebra på behandlingen.
-Hon saknar Louis nåt enormt. -Kom du fram till hennes diagnos?
Münchhausensyndrom genom ombud. Framkallad sjukdom är korrekt term.
Offret misshandlar en annan, i regel ett barn-
-i utbyte mot kärlek, uppmärksamhet.
När Louis var liten skadade hon honom själv.
När han blev äldre svarade han på hennes behov i utbyte mot kärlek.
Hon behövde bara vara där.
Han råkade ut för en olycka och hon räddade honom.
Och varje gång stärkte det bandet mellan dem.
Hon älskade och hatade honom. Kunde inte leva med eller utan honom.
Pascal måste leva med sitt val. Precis som jag gjorde.
Lev med konsekvenserna. Det blir alltid konsekvenser.
Saker löser sig ibland lustigt.
Inte "haha"-lustigt, utan oväntat.
"Ön Ceylon försvann under vår horisont"...
Tänk inte "stackars Louis Drax", för det suger inte så mycket.
Det är sant.
"Vart ledde kapten Nemo oss?"
"Det oändliga havet är inte vägen som tar oss hem till Europa."
"Vem sa att vi ska till Europa? Vad tror du att vi försöker göra?"
Hela livet har jag väntat på det här-nio år.
Nio är mitt lyckotal. Det här är mitt nionde liv.
Och mitt nionde liv är mitt bästa.
Många saker sög förut.
Det är inte lätt att vara ett stört barn eller olycksfågel.
Att mamma och pappa hatade varandra sög. Och skolan sög.
Och att kallas "knäppgök" sög.
Fast att ligga i koma suger inte.
Jag slipper oroa mig för mamma och jag saknar inte pappa-
-för han kommer alltid att vara här om jag behöver prata med honom.
Du behöver inte stanna. Du kan vakna och leva.
-Om du vill. Vill du det? -Jag vet inte.
Det beror på hur nyfiken du är på det som händer sen.
Tänk på världen, Louis. Tänk på all dess magi.
Alla möjligheter.
Men varför komma tillbaka om du inte är där?
Jag är alltid hos dig. Alltid.
Precis här.
Även om du inte kan se mig eller hålla min hand-
-så kan du alltid prata med mig.
Jag älskar dig, killen.
Lämna mig inte. Snälla, stanna. Jag vill inte att du går.
-Jag är ledsen, killen. -Jag älskar dig så mycket.
Jag älskar dig mer än hela huset.
Mer än hela gatan.
Mer än alla fiskar i havet.
Allt blir bra, unge herrn.
Jag lovar.
Du är världens starkaste man.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2016
Ansvarig utgivare: Timo Lahtinen